Litteraert+leksikon

alliterasjon || Bokstavrim || allusjon || Hentydninger til andre diktverk, litterære tradisjoner, religiøse forestillinger osv. || anafor || Syntaktisk gjentakelse. setningene bygges opp på same måten, særlig i begynnelsen. (epifor: når setningene er syntaktisk like i slutten) || antitese || Motstilling av kontrasterende led, f.eks dyd og last, hav og land || assonans || Klanglikhet i vokaler; halvrim, f.eks jord-skog || besjeling || Metafortype der naturen eller døde ting blir tillagt menneskelige egenskaper. || denotasjon || Et ords konkrete og tydelig innhold. || eksposisjon || Begynnelsen av en tekst der vi får presentert miljø, personer, konflikt-antydninger og handlingen settes i gang. || enjambement || En setning som ikke slutter på verselinjen, men fortsetter over på neste || episk diktning || Fortellende diktning. || eufemisme || Formildende omskriving. Han gikk bort. (døde) || frampek || Varsel om at noe vil skje i framtiden. || hyperbel || Overdrivelse || in medias res || “Rett på sak", direkte inn i handlingen. || innrim || Et ord inne i verselinjen rimer med det siste ordet i samme verselinje. || inversjon ||  Omvendt ordstilling. || komposisjon ||  Mønster/struktur som teksten er bygd opp etter. || konnotasjon ||  Assosiasjoner vi får til et enkelt ord. || ledemotiv ||  Bimotiv/ledetråd som gjentas i en tekst og viser inn mot det sentrale temaet i teksten,  || litot ||  Underdrivelse. || metadikt ||  Dikt om diktningens funksjon. || metafor ||  Ord eller uttrykk som blir brukt i overført betydning. et direkte bilde uten sammenlikningsledd. || metrum ||  Taktmønsteret i et dikt, versemål. || motiv ||  Emne/situasjon. || onomatopoetikon ||  Lydmalende ord. || paradoks ||  Tilsynelatende selvmotsigelse, ofte av intellektuell karakter. galt gikk det og godt var det. || pars pro toto ||  (synekdoke) Del istedenfor helhet. || peripeti ||  Vendepunktet i en tekst. || personifikasjon || Metafortype der abstrakte begreper blir tillagt menneskelige egenskaper. || pleonasme || Smør på flesk uttrykk. (Ridende rytter til hest) || retrospeksjon || Tilbakeblikk || sammenlikning || (parabel) Som metafor, men de to leddene er bundet sammen med et sammenlikningsledd. || stilisere || Å forenkle et fenomen slik at dets typiske trekk blir tydeligere. || symbol || Som i en metafor har vi sammenstiling av to betydningsområder, men bare det ene finnes i teksten, det andre må vi finne utenfor teksten. || synsvinkel || Den plassen fortelleren inntar i forhold til personer og handling. || synestesi || Der hvor flere sanser oppfatter samme sanseinntrykk samtidig. eks:eplet smakte gult. || zeugma || sidestilling av uensartede ledd, igrunnen er det to subjekt som har et verbal, der bare ett av subjektene passer. "alt legger jeg for din fot, mitt hjerte og min fiolin." ||
 * LITTERÆRT LEKSIKON **